Hiljeni haitari, nukkui mies muistot jäivät 

	
Matti Kauppinen (1940-2009) kuvattuna kotimaisemassa Harjavallassa helmikuussa 1992. Kuva Kari Kuisti. 
Helmikuun 25. päivä saimme suruviestin, että ystävä ja toveri oli nukkunut pois. Ison vakaan ja rauhallisen ay-vaikuttajan matka oli päättynyt. 
Matti Kauppisen muistamme ennen kaikkea maltillisena neuvottelijana, joka antoi tilaa toisille ja jaksoi kuunnella.Varmasti juuri siksi hänet usein haluttiin eturiviin. Ei Matin tarvinnut kovistella ja lyödä nyrkkiä pöytää, vaan jo pelkkä olemus sekä rauhallinen hymy sai osan asioista sujumaan. Suostuttelijana Matti oli omimmillaan, voin sen omakohtaisella kokemuksella vakuuttaa. Enpä olisi aikanaan itseäni löytänyt Harjavallan Metallityöväen ammattiosaston luottamustehtävistä, ellei Matti olisi sitä "puheeksi" ottanut. 
Matti Kauppinen oli aikanaan ammattiosasto 127:n pitkäaikaisin puheenjohtaja. Hän toimi myös Outokummun Harjavallan tehtaan varapääluottamusmiehenä sekä edusti työpaikkaansa Outokummun henkilöstörahastossa. Paljon oli Matilla erilaisia ammattiosaston, Metalliliiton ja SAK:n paikallisia, mutta myös koko maata käsittäviä luottamussekä edustustehtäviä. Kuten niin usein tapahtuu, myös hänen kohdalla luottamustoimet kasaantuivat. 
Häntä kiinnosti yhteisten asioiden hoitaminen myös politiikan kautta. Tätä hän teki muun muassa kaupunginvaltuustossa, -hallituksessa sekä eri lautakunnissa. Matti arvosti kaupunginhallituksen varapuheenjohtajuutta todella korkealle ja usein puhuikin siitä, kuinka tärkeästä luottamustoimesta on kysymys. 
Monipuolisen ay- ja poliittisen toiminnan lisäksi Matti 

oli henkeen ja vereen urheilumiehiä. Nuorena hän saavutti nyrkkeilyssä menestystä valtakunnallisellakin tasolla keski raskaassa sarjassa. Nyrkkeilyä seurasi hiihto, ja tätä hän harrasti intohimoisesti muun muassa Outokummun Harjavallan tehtaan joukkueessa sekä osallistuen myös usein Pirkan hiihtoon. 
Urheilun ohella Matti oli monipuolinen musiikin harrastaja. Hän nautti yhdessäolosta musiikin parissa ja piti vaskimusiikkia suuressa arvossa. Siitä varmasi kertoo parhaiten 3 1 vuotta Harjavallan soittokunnassa. Lisäksi haitari soi Matin sylissä vuosikymmenet joista yli kaksikymmentä vuotta omassa tanssiyhtyeessä. Matin entiset soittokaverit muistavat hänen tinkimättömän suhtautumisen harrastukseensa. Matin soitosta saimme nauttia monissa eri tilaisuuksissa ja sainpa minäkin laulaa hänen säestyksellään ammattiosaston ja Outokummun tilaisuuksissa, joista mukavimmat 

muistot ovat oman henkilökunnan ohjelma ryhmän esiintymisissä. 
Vuosien kertyessä perheen merkitys alkoi kasvaa. Lastenlapset olivat Matille todella tärkeitä. "Pappan silmäterien" kanssa käytiin kalareissuilla ja heidän kanssaan Matti vietti yhä enemmän ja enemmän yhteistä aikaa. Pappan syli oli aina turvallinen ja mukava paikka. 
Muistamme Matin hiljaisena, sanansa tarkkaan punnitsevana miehenä. Hän oli mies, jonka sanaan saattoi luottaa. 
Haitari on vaiennut, mutta muistot elävät. Mattia jäävät kaipaamaan vaimo, lapset, lastenlapset, sisarukset perheineen sekä lukuisa joukko entisiä työtovereita ja ystäviä. 
Jari Myllykoski Matin entinen työtoveri, Metallityöväen Uiton työehtosihteeri