Käytännön tietoa Tyrynlahden vesiasemasta Tavase-keskustelun pohjaksi

    Keskustelu Tavase-tekopohjavesihankkeen tiimoilta on käynyt vilkkaana. Yllättävän monella tuntuu olevan vankka mielipide hankkeesta ja yleensä vastaan. Vankat mielipiteet edellyttäisivät vankat tiedot asiasta. Puolestapuhujina vain muutama ja hekin virkansa puolesta. Varmasti jotkut ovat tosissaan yrittäneet ottaneet selvää vesiasioista niissä puitteissa, kuin se heidän osaltaan on käytännössa ollut mahdollista. Lehdissä on tuputettu kaikenlaista  puhdistustekniikkaa ja annettu ymmärtää, että siten nykyisen vedenkäsittelylaitoksemme puutteet olisi hoidettu. Yksikään ehdotettu tekninen ratkaisu ei toisi apua veden ajoittaisiin laatuongelmiin. Jos jatkossa tulee tarve lisätä laitoksen vedenkäsittelykapasiteettia, eräässä kirjoituksessa mainittu flotaatiotekniikka olisi silloin yksi varteenotettava vaihtoehto pienen tilantarpeensa vuoksi, ei veden laadun parantamiseksi. Kannattaa suosiolla jättää vedenpuhdistuksen tekniikka-asiat meille alan ammattilaisille. Myös vedenpuhdistuslaitosta koskevia investointisummia on mainittu, vaikka asianosaisia tai heidän mainitsemiaan asiantuntijatahoja ei laitoksella ole näkynyt. Muutama luottamushenkilö on soitellut ja kysellyt, yksi on jopa käynyt vesilaitoksella tutustumassa ja keskustelemassa. Tämän tavan soisi yleistyvän päätöksentekijöiden keskuudessa. Näin tärkeässä asiassa ei ole sijaa vain omiin mielikuviin perustuvaan mielipiteeseen tai toisten myötäilemiseen. Tekninen lautakunta sentään kävi aivan hiljattain laitoksella, tosin vain viiden jäsenen vahvuisena.
    Jos tarkastellaan veden laatua, on luonnollista ajatella tekopohjaveden olevan laadukkaampaa kuin nykyisen pintavedestä valmistetun talousveden. Jos tekopohjaveden valmistus toteutetaan hyvin, niin näin varmasti onkin. Ajoittaiset leväkasvusta johtuvat haju- ja makuvirheet kun ovat järviveden kouriintuntuva haitta. Veden korkea lämpötila kesäisin tuo esiin järviveden ominaishajun ja –maun, puhtausasteesta riippumatta. Lämpötilan noustessa myös happi käy vähiin veden pohjakerroksissa ja aiheuttaa mangaanin pelkistymistä ja liukenemista veteen. Hyvin puhdistettu järvivesi ei kylmänä häpeä makunsa puolesta ollenkaan luontaisen pohjaveden rinnalla. Kysymys on enemmänkin siitä, kumpaa vettä on tottunut juomaan. Mineraalipitoisempi pohjavesi kun poikkeaa perusmaultaan järvivedestä. Kuluttajien sen paremmin kuin päättäjienkään ei voida olettaa tietävän veden fysikaalis- kemiallisista analyysituloksista, jotka kertovat laitoksemme tuottaman talousveden olevan puhtaudeltaan lähes luontaisen pohjaveden luokkaa. On hyvä muistaa, että pohjavedetkin vaativat lähes aina jonkinlaisen käsittelyn täyttääkseen veden laatuvaatimukset ja -tavoitteet. Myös  pohjavedet sisältävät hieman humusta eli orgaanista jätettä. Tekopohjavedestä on alkaloinilla poistettava veden korroosiota aiheuttava happamuus. Tämä tapahtuu syöttämällä veteen sammutettua kalkkia. Jos pohjavesi on riittävän kovaa, on alkalointi tehtävä soodalla tai lipeällä, kuten tehdään esimerkiksi Kemmolan pohjavedenottamolla Sääksmäellä. Pohjavesissä ja tekopohjavesissä hyvin yleisesti esiintyvä liika rauta on hapettamalla saostettava ja suodatettava pois. Valitettavasti aina välillä tiedotusvälineiden kautta saamme tietoomme, mitä seuraa kun pohjavesilaitoksilla ei ole veden suojadesinfiointia ja veteen on päässyt haitallisia bakteereja. Jos etelä-pirkanmaalla siirrytään jatkossa tekopohjaveteen, tulee veden desinfiointi olemaan täsmälleen sama kuin se on tällä hetkellä. Vesi käsiteltäisiin Tyrynlahden vesiasemalla UV-valolla ja veteen syötettäisiin natriunhypokloriittia sekä ammoniumkloridia, joista muodostuu klooriamiinia ennen kuin vesi pumpataan putkiverkostoon. Klooriyhdisteestä ei päästäisi vuosiin eroon, ehkei täysin koskaan, koska putkiverkosto sisältää monenlaisia sakkoja. Kalkki-,rauta-,mangaani-, alumiini- ja humusyhdisteitä. Näiden sakkojen suojissa elää monenlaisia mikrobeja, joista osa on terveydelle haitallisia. Klooriyhdisteet eivät pääse riittävästi vaikuttamaan niihin, ainoastaan virtaava vesi pysyy hygieenisena. Klooriyhdisteen määrää sensijaan voitaisiin vähitellen pienentää nykyisestä tasosta, joka sekin on jo melko matala.
    On aivan olennaista tietää, että siirryttäessä tekopohjaveteen, Tyrynlahden vesiaseman toiminta ei muutu kovin olennaisesti. Tämä taitaa olla asia, jonka ymmärtää vain vesihuoltolaitoksen henkilökunta. Nyt käytössä olevista kuudesta kemikaalista ja UV-laitteesta jäisi pois  kolme kemikaalia, saostuskemikaalit alumiinisulfaatti ja ferrisulfaatti sekä hiilidioksidi. Kuitenkin niin, että  alumiinisulfaatti jäisi varalle. Huomattava osa vesiaseman prosessilaitteistosta pysyisi toiminnassa edelleen. Jos tekopohjaveden rautapitoisuus osoittautuisi liian korkeaksi, täytyisi rauta saostaa ja suodattaa pois vesiasemalla, edellämainitun alkaloinnin ja desinfioinnin lisäksi. Järviveden puhdistuksessa tarvittavat prosessilaitteet on jatkossakin pidettävä toimintakunnossa siltä varalta, että tekopohjaveden tulo jostain syystä estyisi. Poikkeustilanteessa saamme vettä Tampereelta Lempäälän kautta Valkeakoskelle ja Akaan Toijalaan, mutta vesimäärä on vain pieni osa normaalista tarpeesta. Akaan Viiala saa vettä Lempäälästä omaa varayhteyttä myöden.
    Teknisen lautakunnan vieraillessa vesiasemalla, ilmeni heillä olleen täysin väärä kuva vedenkäsittelylaitoksen toiminnasta tekopohjaveden toteuduttua. En haluaisi uskoa, että heitä on tietoisesti informoitu väärin. Vesiasema ei muutu vain tekopohjaveden välipumppaamoksi, niinkuin tuntui olevan käsitys. Suurin muutos olisi koneenhoitajien keskeytymättömän kolmivuorotyön muuttuminen päivätyöksi, jolloin tekijöitä tarvittaisiin tietysti vähemmän. Muuna vuorokauden aikana täytyisi kuitenkin olla päivystys, johon tarvitaan samoja kokeneita koneenhoitajia. Tekijöiden vähentyessä ammattitaito ja kokemus vain korostuvat. Valkeakoski ja Akaa saavat koko vesimääränsä vesiasemalta. Lempäälä ottaa valtaosan kulutuksestaan. Lisäksi Vesilahti, Kylmäkoski ja jopa Pirkkala saavat jonkin verran vettä edellämainituilta. Henkilömääräksi muutettuna kysymys on noin 40 000 henkilön talousvedestä. Lisäksi esimerkiksi Saarioinen Oy käyttää lähes yhtä paljon vettä kuin Akaan Viiala. Laitokselta pumpataan putkiverkostoon keskimäärin noin sata litraa sekunnissa. Kun tehdään päätöksiä vesiasioissa, on muistettava, että  Valkeakoski on sitoutunut VaToViLe- vedentoimitussopimuksen mukaan toimittamaan laadukasta vettä naapurikuntiin. Tämä osuus on noin puolet nykyisestä vedentuotannosta. Kysymys ei siis ole vain oman kuntamme vedenhankinnasta, kun mietitään suhtautumisesta Tavase-tekopohjavesihankkeeseen. Veden laatuasiat, vedenvalmistuksen ja -jakelun käyttökustannukset sekä investoinnit koskevat yhtä lailla edellämainittuja naapurikuntia. 
    Viime vuosikymmenen alkupuolella tekopohjavesihankketta perusteltiin veden paremman laadun lisäksi vedenvalmistuksen halventumisella. Valtakunnalliset tilastot eri vesilaitosten toimittaman veden kuluttajahinnoista eivät millään lailla paljasta, missä kunnassa juodaan pintavedestä , pohjavedestä tai tekopohjavedestä valmistettua talousvettä. Vedenvalmistuksen kustannukset ovat melko pieni osa kuluttajien maksamasta kuutiohinnasta. Viime vuonna Tyrynlahden vesiaseman käyttökustannukset olivat 27senttiä vesikuutiolta, mikä tekee 21% kuluttajahinnasta, joka oli 1,27e. Suurimmista menoeristä sähkön osuus vesikuutiolta oli 3,6snt, kemikaalien osuus 3,7snt ja henkilökustannukset 11,2snt. Suodattimien huuhteluista syntyvän ja jätevedenpuhdistamolle pumpattavan jäteveden osuus oli 4,8snt vesikuutiolta. Koneiden ja laitteiden kunnossapito, aineet ja tarvikkeet sekä kiinteistön lämmitys tekivät yhteensä 2,2snt. 
Siirryttäessä tekopohjaveteen, laitoksen sähkönkulutuksessa säästö olisi noin 15% ja kemikaaleissa 55%. Jäteveden osuus vähenisi ainakin 90%, mutta tämä ei tuo säästöä, koska vastaava raha jäisi pois jätevedenpuhdistamon tuloista. Sensijaan jäteveden pumppauksessa sähköä säästyisi kolmen jätevesipumppaamon osalta arviolta 30-50%. Henkilöstökustannusten väheneminen riippuu tulevasta henkilöstötarpeesta vesiasemalla ja ympärivuorokautisen päivystyksen kustannuksista. Nuorin koneenhoitaja on iältään 52 vuotta ja vanhin 60 vuotta. Moniko heistä on enää työssä tekopohjaveden virratessa vesiasemalle? Kuinka monelle täytyy järjestää muuta työtä? Jos arvioidaan säästö 35-45%:n haarukkaan, tulee vesiaseman käyttömenojen kokonaissäästöksi kaikista edellä mainituista arvioista 7-8snt:n verran. Säästön vaikutus kuluttajien vesikuutiomaksuun olisi noin 5%. 
   Tyrynlahden vesiasema rakennuksena kaipaa ehostusta varsinkin sisäpuolisissa tiloissa ja riippumatta vesiratkaisuista. Prosessilaitteiden osalta laitokseen täytyisi investoida tekniikkaa, jolla nykyiset veden ajoittaiset laatuongelmat saataisiin vihdoinkin olennaisesti pienemmiksi. Ainoa asia johon emme voi vaikuttaa on veden lämpötila. Leväkasvuston aiheuttamaan pahaan hajuun ja makuun voidaan vaikuttaa esimerkiksi otsonoinnilla. Sitä käytetään normaalisti tehokkaana desinfiointimenetelmänä, mutta voimakkaana hapettimena se tehoaa hajua ja makua aiheuttaviin yhdisteisiin. Laitteistot ovat kehittyneet pieniksi ja yksinkertaisiksi sekä halventuneet murto-osaan sitten 90-luvun, eikä pienen sähköntarpeen vuoksi käyttökustannukset ovat pienet. Hyxo Oy:n muutaman kuukauden takainen tarjous otsonointilaitteistosta oli noin 130 000e. Pelkkä laitteisto ei tietenkään riitä, vaan pitäisi selvittää, voitaisiinko laitoksen nykyisistä altaista erottaa sopiva tila, missä otsonikaasun syöttö ja  riittävä kontaktiaika vedessä onnistuisi vai täytyykö rakentaa vartavasten uutta.                                                                                                       Jos kalliita rakennemuutoksia ei tarvita, olisi mielestäni perusteltua toteuttaa otsonointi	 mahdollisimman pian. Jos hanke vielä siirtyy ennustettua 5-6 vuotta pidemmälle, aiommeko kärsiä veden laatuhaitoista niin pitkään, kun kysymys on muutaman sentin kustannuksesta vesikuutiota kohden? Otsonoinnilla voitaisiin lisäksi hapettaa järviveden ajoittain raja arvon ylittävää liiallista mangaania saostuvaan muotoon ja tarvittaessa tehdä tekopohjaveden  raudalle sama temppu tulevaisuudessa. Koska otsonointi hoitaisi myös perusdesinfioinnin, voitaisiin UV-desinfiointi jättää varalle ja säästää sen käyttökustannukset. Jos kuitenkin otsonointia varten tarvitaan oma reaktioallas, puhutaan  muutosten kokonaiskustannusten osalta vain sadoista tuhansista euroista. Esimerkiksi puolen miljoonan satsaus  kymmenen vuoden ajalle laskettuna, tarkoittaisi nykyisillä vesimäärillä 2snt:n korotusta vesikuutiolle. Viimeinen isompi investointi Tyrynlahden vesiasemalle tehtiin vuonna 1990, jolloin tuli mm. uusi valvomo ja alavesisäiliö.Vuonna 2002 tehtiin desinfiointimuutos, mikä kustannuksena oli hyvin vaatimaton. Olisiko jo aika taas hieman satsata usean kunnan yhteiseen talousveden valmistukseen. On hyvä muistaa, että vesihuoltolaitos kattaa kaikki menonsa kuluttajien vesi- ja jätevesimaksuilla ja on tulouttanut viime vuosina kaupungin kassaan 2,5% peruspääomastaan, viime vuonna 315 000e. Jatkossa tuloutus nousee 3%:iin.
                 
Reijo Heino
Käyttöteknikko

Tekopohjaveden valmistuksesta

 Pöyry Environment Oy:n vesiasiantuntijan Reija Kolehmaisen väitöskirja koski veden puhdistumismekanismeja harjuolosuhteissa tekopohjavettä valmistettaessa ja väitöskirjan pohjana suoritetussa kokeessa käytettiin Roineen vettä. Tutkimus keskittyi orgaanisen aineksen eli humuksen poistumiseen mikrobiologisen toiminnan seurauksena ja tehtiin vuosina 2004-2008. Vesitalouslehden kyseistä tutkimusta koskeneesta artikkelista selviää, että  biotoiminnan osuus humuksen poistumisesta on 30-50%. Koska humusta sitoutuu hiekkapartikkeleihin myös mekaanisesti, on orgaanisen aineksen  kokonaispoistuma yleensä 70-90%. Humuksen poistumiseen harjussa voidaan vaikuttaa esikäsittelyllä, imeytettävän veden määrällä, imeytysmatkan pituudella ja viipymäajalla. Olemme keskustelleet vesiasemalla siitä, että humuksen hajotessa harjussa syntyy hiilidioksidia. Hiilidioksidi tekee pohjaveden happamaksi ja hapan vesi puolestaan liuottaa metalleja, useimmiten rautaa. Suora lainaus Vesitalouslehden artikkelista: ”Biohajoamisessa mikro-organismit hyödyntävät orgaanista ainesta kasvuunsa ja energian tuotantoon mineralisoiden sen lopulta hilidioksidiksi ja vedeksi”. Täytyy vain toivoa, ettei harjun sora- ja hiekkakerrokset ole kovin rautapitoisia.                                                              Turunseudun tekopohjavesihankkeessa on tarkoitus imeyttää Huittisten kohdalta otettavaa Kokemäenjoen vettä Virttaankankaalle. Alunperin oli tarkoitus tehdä vedelle vain hiekkasuodatus ennen imeytystä. Korkeimman hallinto-oikeuden lopullisessa luvassa vaaditaan kiintoaineksen poistoa ennen imeytystä. Käytännössä tämä tarkoittaa humuksen osittaista kemiallista saostusta ja suodatusta, normaaliin talousvedenvalmistukseen verrattuna vain selvästi pienemmällä saostuskemikaalimäärällä.Tarkoitus on poistaa suurimolekyyliset humusyhdisteet vedestä, jolloin orgaaninen kuormitus harjuun oleellisesti pienenee ja jäljelle jääneen humuksen harjun mikrobit voivat helpommin ja nopeammin käyttää ravinnoksi. Tästä oikeuden ratkaisusta saattaa tulla jatkoa ajatellen ennakkotapaus, joten on mahdollista, että myös Tavase-hanke saa samanlaisen kiintoaineen poistovelvoitteen. Ne, jotka ovat vierailleet vesiasemalla ja nähneet suodattimen huuhtelun tietävät, miten paljon järvivesi sisältää orgaanista ainesta.
Mielestäni olisi ollut alunperin järkevää lähteä siitä, että valtaosa orgaanisesta jätteestä poistetaan imeytettävästä vedestä. Vaikuttaa vahvasti siltä, että päätarkoitus on minimoida kustannukset ja saada hankkeen toteutukselle hyväksyntä. Oikeampi lähtökohta olisi vedenlaadun ja toimintavarmuuden varmistaminen. Lisäinvestointi raakaveden esikäsittelylle ei pitkälle ajalle laskettuna olennaisesti kallistaisi kuluttajahintaa. Tekopohjavesihanke onnistuu varmasti, kun imeytettävä vesimäärä ja raakaveden laatu on kohdallaan. Koska kenelläkään ei ole varmaa tietoa, ainoastaan luja usko, kannattaisi  lähteä varovasti liikeelle ja katsoa mitä tapahtuu harjussa ja sen ympäristössä. Imeytettävä vesimäärähän se suurin huolenaihe on. 
Ruskon iso vesilaitos Hervannan vieressä, joka puhdistaa Roineen vettä, on tarkoitus jättää varalaitokseksi. Mitä pidempään laitos olisi käyttämättä, sitä hunommin sen käyttö hallittaisiin vanhojen tekijöiden siirtyessä eläkkeelle. Jos tekopohjaveden valmistus toimii vuosia hyvin, tulee ennenpitkää  painetta vähentää henkilökuntaa. Kun laitos olisi käytössä, jatkuvuus olisi taattu. Kannattaisi jättää tämä laitos päälle osateholla ja aloittaa tekopohjavesihanke vaikka puolella aiotusta lopullisesta vesimäärästä. Tällöin voitaisiin ehkä jättää imeytettävän veden esikäsittely pois ja katsoa kuinka harjumaasto käyttäytyy. Roineen puhdistettu vesi ja laitokselle tuleva pohjavesi sekoitettaisiin ja tehtäisiin tarvittava jälkikäsittely ennen pumppaamista kulutukseen. Veden lämpötila kesäisinkin pysyisi kohtuullisen viileänä. Usean vuoden kokemusten jälkeen olisi aika harkita jatkotoimenpiteitä.                                                                                                                       
   
Reijo Heino
Käyttöteknikko