Retkeilyn ABC: Lapin erämaa-alueet
Koostaneet Johanna Välimäki ja Kimmo Kemppinen

Sivusto https://www.luontoon.fi/eramaa-alueet on lähteenä tälle dokumentille, ja suuri osa tekstistä on suoraa viittausta sieltä, osa on lisäksi omia kokemuksia. 
Pohjoisen Lapin erämaa-alueilla voi vaeltaa päiväkausia omia polkuja törmäämättä muihin kulkijoihin. Siellä voi nauttia erämaan hiljaisuudesta ja luonnosta.

Erämaita ei kannata aliarvioida, sillä erämaissa ei ole palveluita ja autiotuvat ovat harvassa. Vaellus ei ole pelkkää kahvinkeittoa nuotion ääressä ilta-auringon paisteessa. Erämaa koettelee niin henkisesti kuin fyysisestikin. Täytyy jaksaa kävellä raskas rinkka selässä koko päivä ja vielä huomennakin tai vetää kanootti kivisen kosken ohi. Lisäksi tarvitaan hyvää suunnistustaitoa, ja tulenteon pitää onnistua myös vesisateessa. Ruuanlaittotaito on tietenkin tarpeen samoin kuin yöpyminen maastossa. Mutta jos ja kun erätaidot ovat olemassa ja ne on testattu helpommissa olosuhteissa, erämaa myös palkitsee. Huono sääkään ei silloin haittaa liikaa.
Erämaat ovat laajoja, tiettömiä ja lähes luonnontilaisia alueita. Ne on tarkoitus säilyttää sellaisina. Siksi vain perinteiset elinkeinot kuten metsästys, kalastus ja poronhoito ovat mahdollisia. 
Suomessa on 12 erämaa-aluetta, joiden yhteispinta-ala on lähes 15 000 km² (vertailun vuoksi, Lapin maakunnan pinta-ala on 100 369 km²). Erämaa-alueita hoitaa Metsähallitus. Erämaa-alueet on perustettu erämaalailla pohjoisimpaan Lappiin vuonna 1991. Ne eivät ole varsinaisia luonnonsuojelualueita, mutta kuuluvat Suomen Natura 2000 -verkostoon. Teiden rakentaminen ja kaivostoiminta on erämaa-alueilla kielletty muutoin kuin valtioneuvoston luvalla. Osa erämaa-alueista on suojeltu täysin myös hakkuilta, mutta rajoitettua metsätaloutta voidaan harjoittaa määritellyillä alueilla.
Hammastunturi
•	Hammastunturin erämaa-alue (1821 km2) sijaitsee Urho Kekkosen kansallispuiston ja Lemmenjoen kansallispuiston välisellä tunturi- ja metsäalueella. Hammaskairan ydinosan muodostaa Kehäpään (mm. Pietarlauttanen, Ivalojoen Kultalan koillispuolella), Hammastunturin (531 m) ja Appistunturin ylänkö, jonka korkeimmat huiput nousevat yli 500 metriin. Erämaan alueella kulkee kuusen pohjoinen metsänraja, ja eteläosien kuusimetsät vaihtuvat pohjoisessa männiköiksi.
•	Hammastunturi on merkittävä erämaa-alue, jonka historiaan liittyy värikkäitä vaiheita viimeisen kahden vuosisadan ajalta. Ennen Inari-Pokka-tien rakentamista Hammastunturin ja Lemmenjoen alueet muodostivat yhden Suomen suurimmista tiettömistä kairoista. Alueeseen liittyy poronhoidon historiaa, suuren kultaryntäyksen vaiheita sekä myöhemmin tientekoa ja asutushistoriaa. Kultaryntäyksen aikaan Ivalojoen Kultala oli suuri kyläkeskus satoine asukkaineen. Kullankaivajia oli yhtä paljon kuin muita inarilaisia yhteensä.
•	Nähtävyydet: Ivalojoen Kultala, Kruunun Stationi( v. 1870). Mobergin Kultala. Pahaojan Kultala. Ritajoen Kultala. Viktor Koivulan kämpän jäännökset. Saarnakönkään Saarnastuoli / hiidenkirnu. Sotajoen suupankki. Kivekkään höyrykone. Liljekvistin ruoppaaja. Lihrin muistomerkki/ensimmäisen kullan löytöpaikka (retkikunta v. 1868). 
•	2 kg kultaa syyskesällä 1869 -> kultaryntäys. Kaikki Lapin kullan löytäjät kohtasivat Ivalojoen Kultalassa kesällä 1870 keskellä kultaryntäyksen pahinta kaaosta. Jokivarressa tallusteli 500 miestä työtä tai kultapaikkaa hakien, lakia valvoi 39 virkamiestä, poliisia ja maanmittaria. Ivalojoen Kultalan päärakennuksessa eli Kruunun tukikohdassa tarkastettiin kullankaivajien etsintäluvat, punnittiin löydetty kulta ja perittiin siitä vero valtiolle. Muita rakennuksia olivat väentupa, kapakka (kutsuttiin myös krouviksi, saluunaksi tai ruokalaksi), varastoaitta, leipomo ja putka.  Yhteensä kultaa on vuosien aikana Ivalojoen alueelta löytynyt noin 3000 kiloa.
•	Merkittyjä reittejä: Pahaoja-Ivalojoki 12 km. Ivalojoen Kultalan kohdalla Ivalojoen ylittävä silta (rappuset Björklundinvaaralle on purettu v. 2021, ja jyrkkään rinteeseen on merkattu polku).  Patikoijalle Ivalojoen ylitys Kutturan alapuolella muuten kuin siltaa pitkin on erittäin hankalaa/vaarallista ennen Ritakoskea. Juuri Ritakosken yläpuolelta voinee kahlata veden korkeuden ja lämpötilan sen salliessa.
•	Huollettuja tulentekopaikkoja, kaksi päivätupaa sekä Louhiojan, Liljeqvistin, Ritakosken, Ivalon Kultalan, Suivakkojärven ja Taimenjärven autiotuvat.
•	Ivalojoki on Suomen hienoin melontareitti! Taivaltajat melovat siellä n. joka viides vuosi. 
•	Palveluita lähialueella: Kutturantien varrella Sotajoentien risteyksessä on kesäaikana kahvila. Tievan baari Pokassa.

Kaldoaivi
•	Suomen laajin erämaa-alue, 2 943 km2. Tiettömän tunturierämaan maisemat ja maasto ovat yllätyksellisiä vaihdellen jyrkistä ja syvistä jokilaaksoista loiviin tuntureihin. Tämä eräretkeilyyn hyvin sopiva alue on pääosin 200-300 metrin korkeuteen nousevaa puutonta tai harvahkoa tunturikoivikon peittämää ylänköä.
•	Sevettijärvi-Pulmanki-reitti, 60 - 70 km, kulkee erämaa-alueen itäosassa ja on varsin hyvin merkitty.
o	Palvelut: Opukasjärven tulentekopaikka ja Opukaskönkään laavu sekä Iisakkijärven, Rousajärven, Huikinvárjohkan (Huikkimajoki), Čárajávrin (Tsaarajärvi) ja Čuomasjávrin (Tsuomasjärvi) autiotuvat. Silisjoen venelossi (vene käytössä touko-kesäkuun vaihteessa, poistetaan syyskuun lopussa).
o	Myös talvireitti/moottorikelkkaura, soveltuu hyvin hiihtovaellukseen. Alueella myös muita moottorikelkkareittejä.
•	Saamen polku Sevettijärvi-Näätämö-Sevettijärvi ympyräreitti n. 90 km (Opukasjärvi, Iisakkijärvi, Rousajärvi kautta). Sevettijärventien eteläpuolella polun merkit ovat heikompia eikä polkua ylläpidetä tällä hetkellä.
•	Inarinpolku - Anárašmáde, 100 km, on historiallinen markkinareitti Karlebotniin Norjassa. Polku lähtee etelässä Kolttien perinnetalon pihapiiristä ja seuraa aluksi Sevettijärvi-Pulmanki-reittiä, josta se erkanee koilliseen ylittääkseen Norjan rajan Aittoaivissa.
•	Näätämöjoen melontareitti, kosket I-VI
•	Näätämöjoen rannalla useampi Metsähallituksen vuokratupa saunoineen.
•	Kolttien perinnetalo Sevettijärvellä on auki kesäisin. Ortodoksinen hautausmaa on hyvä käyntikohde. Myös Sevettijärven pubia voi suositella. 

Kemihaara
•	Kemihaaran (302 km²) eteläosaa hallitsevat Uittipiekantunturi ja Sorvortantunturi, jotka kohoavat yli 420 metrin korkeuteen. Alueen keskiosassa on useita paljaslakisia vaaroja, korkeimpina Akanvaara ja Ätimysvaara. Pohjoisosassa on laajoja aapasoita, joilta saavat alkunsa monet Kemijoen ja Pihtijoen latvahaarat. Kemihaaran erämaa-alue rajoittuu pohjoisessa Urho Kekkosen kansallispuistoon ja idässä Kemijokeen ja sen sivuhaaroihin.
•	”Tie Kemihaaran pysäköintipaikalle pidetään talvella säännöllisesti auki.”
•	Soveltuu hyvin hiihtovaeltamiseen UKK-puiston muiden alueiden ohessa.
•	Kemihaara soveltuu myös vastavirtamelontaan/sauvomiseen. Taivaltajat meloivat v. 2007 Keminmukkaan leiriytymään ja pidemmällekin päiväretkenä.
•	Uttipiekan autiotupa
Käsivarsi
•	Käsivarren alue (2200 km²) on arktisten suurtunturien erämaata, jossa tunturien huiput kohoavat yli kilometrin korkeuteen. Kalottireittiä pitkin tavoittaa Suomen korkeimman kohdan, joka sijaitsee Haltilla Norjan rajalla. Jylhää erämaata herkistävät harvinaiset kasvit ja eläimet, joita ei tavata missään muualla Suomessa. Suurten jokien, enojen, latvavedet harjuksineen ovat kalastuksen harrastajan haavemaa. 
•	Erämaa-alueen kautta kulkee pohjoismainen Kalottireitti, jonka kokonaispituus on 800 km. Reitistä noin 80 km kulkee Suomen Käsivarressa.
•	Soveltuu hyvin hiihtovaeltamiseen. Erämaa-alueella ei ole merkittyjä latuja, mutta moottorikelkkauraa ja ns. Haltin risutusta, voi seurata.
•	Suomen korkein piste, Háldičohkka 1324 m, sijaitsee Norjan rajalla. Norjan puoleinen huippu Ráisduottarháldi on vielä hieman korkeampi, 1361 m mpy.
•	Nähtävyydet: Pitsusköngäs, Saivaara, Saana (alueen ulkopuolella) 
•	Yli 20 autiotupaa. Tupien polttopuiden käyttö nuotiolla ei ole sallittua.
•	Palveluita lähialueella: Kilpisjärven palvelut, mm. luontokeskus ja retkeilykeskus. Ropin Pirtti.
Muotkatunturi
•	Muotkatunturin erämaa-alue (1 560 km²) on erämaista erämaisin: merkittyjä reittejä ei ole ja autiotupia on vähän. Muotkatunturin alueelle omaleimaisen ilmeen luovat kumpuilevat tunturit, kaunis Peltojärvi ja vuolaat joet. Erämaa on pääosin tunturikoivikoita ja tunturikankaita, mutta alueella esiintyy myös vanhoja mäntyvaltaisia metsiä sekä aapasoita.
•	Muotkatuntureihin luetaan kuuluviksi noin sata erillistä loivanpyöreää tunturilakea. Tunturialueella on niukasti järviä ja soita. Maisemaa hallitsevat nummimaiset paljakat ja tunturikoivikot verhoavat alavia maita. Louhikkoisia rinteitä on monin paikoin. Erämaan korkein huippu on ryhmyinen Kuárvikozzâ (590 m). Näkemisen ja kiipeämisen arvoinen kohde on myös Peltojärven luoteispuolella kohoava Peltotunturi (567 m). Kaamasjoen suurin latvahaara, Kielajoki, leikkaa jyrkästi erämaan pohjoisosaa. 
•	Stuorrâävžin rotkolaakson seinämät nousevat noin 100 metriä kurun pohjan yläpuolelle. Laakso on 10 km pitkä. 
•	Ei merkittyjä retkeilyreittejä. Muotkan Ruoktusta kulkee polku Peltojoen vartta seuraten Peltojärvelle. 
•	Kaksi huollettua autiotupaa, Kurtojoki ja Stuorrávži.
•	Palveluita lähialueella: Muotkan Ruoktu, Giellajohka
Paistunturi
•	Paistunturi on laaja ja yhtenäinen erämaa (1570km2) Pohjois-Lapin pohjoisimmilla perukoilla. Alue rajautuu pohjoisessa ja lännessä Tenojokilaaksoon, idässä valtatie 4:ään ja etelässä Karigasniementiehen. Erämaalle tyypillisintä maisemaa ovat helppokulkuiset tunturikankaat ja tunturikoivikot. Puutomalla ylänkö aluella retkeilijän on syytä varustautua äkillisesti muuttuviin olosuhteisiin. Alueella on myös aapa- ja palsasoita.
•	 Kevo - Suomen suurin luonnonpuisto - jakaa Paistunturin erämaa-alueen kahtia. Erämaa sopii hyvin pidempien vaelluksien kohteeksi jolloin suositeltavaa on yhdistää varsinainen erämaa-aluella käynti Kevon kanjoniin tutustumiseen. Kevon kanjonin lisäksi Sulaojan lähde ja Fjellun putous ovat tunnetuimmat nähtävyydet alueella. 
•	Autiotuvat (Ruktajärvi, Njavgoaivi, Akukammi, Kuivi) ja retkeilyrakenteet keskittyvät kevon kanjonin vaellusreittiin 64km ja Kuivin kierrokseen 78km. Näiden lisäksi on kaksi muuta autiotupaa –Madjohka ja Kuoppilasjärvi – joista jälkimmäiselle menee merkattu Utsjoen retkeilyreitti 35km.
Pulju
•	Puljun erämaa-alue (613 km2) on suurien soiden ja lukuisten vaarojen ja tuntureiden erämaa, joka sopii hyvin kokeneille eräretkeilijöille ja vaeltajille. Loppukesällä hillojen kypsyttyä alueen suot vetävät puoleensa myös päiväretkeläisiä. Onhan maantien halkoma erämaa kohtuullisen helppo kohde suunnistustaitoisille hillastajille. Alueen läpi kulkee pohjois-eteläsuunnassa Nunnasen ja Puljun kylien välinen maantie sekä moottorikelkkailu-ura.
•	Erämaa-alue kokoaan suurempi sillä se on useiden suojelualueiden ympäröimä. Alueen itäpuolella sijaitsee Lemmenjoen kansallispuisto, luoteessa alue rajoittuu Pöyrisjärven erämaa-alueeseen ja pohjoisessa Norjan puolella sijaitsevaan  Øvre Anarjohkan kansallispuistoon. Ympäröivät suojelualueet kasvattavat yhtenäisen erämaan niin laajaksi että tiettömässä kairassa voi vaeltaa viikkokausia.
•	Poronhoito on merkittävä elinkeino Puljun erämaa-alueella. Alueella paimentavat poroja kolmen eri paliskunnan poromiehet. Korsatunturilla, missä Enontekiön, Kittilän ja Inarin kunnat kohtaavat, yhtyvät myös Näkkälän, Kuivasalmen ja Sallivaaran paliskuntien rajat. Kyrön paliskunnan koillisraja sijaitsee Korsatunturin alarinteellä. Korsatuvalla eri alueiden poromiehet näkevät usein toisensa ja vaihtavat kuulumisia.
•	Autiotuvat: Korsatupa AT + sauna, Avisuoran AT

Pöyrisjärvi
•	Pöyrisjärven erämaa-alueen (1274 km2) nimi tulee alueen pohjoisosassa sijaitsevasta Pöyrisjärvestä, jonka pohjoispuolella kohoavat hiekkadyynit ja seudun harjut jäävät varmasti kulkijan mieleen. Loivasti kumpuilevat tunturi- ja metsikkömaat ovat erittäin hyvää vaellusmaastoa, mutta suuret suoalueet on kuitenkin järkevintä kiertää. Pöyrisjärvellä on autio/varaustupa.
•	Ei merkittyjä vaellusreittejä, mutta alueelta löytyy runsaasti vanhoja merkitsemättömiä kulkureittejä, sillä seutu on perinteisesti ollut paikkakuntalaisille tärkeää kalastus-, metsästys- ja poronhoitoaluetta. Erämaa-alueella sijaitsevat myös Kalkujärven ja Pöyrisjärven lapinkylät, joissa asutaan vieläkin osa vuotta.
•	Patikoinnin lisäksi Pöyrisjärven erämaa-alueella on hyvät mahdollisuudet kanoottiretkeilyyn, kalastukseen ja maastopyöräilyyn. Suurimmat joet Pöyrisjoki ja Käkkälöjoki tarjoavat hyvät edellytykset sekä melojille että kalastuksen harrastajille. Taivaltajat tekivät viikon Käkkälöjoki-Ounasjoki-melontaretken v. 2019.
•	Soveltuu hyvin hiihtovaellukseen, ja autiotuvat Nallatupa, Staalojärvi, Korteoja, Lenkihaka, Naltijärvi, Kalmankaltio muodostavat mukavan rengasreitin esim. Kalmankaltiosta lähdettäessä. Tarkista kuitenkin tien auraaminen, ja varaudu siihen, että näillä seuduilla alueen itäosissa liikutaan moottorikelkoilla tai hiihtäen enemmän vasta myöhemmin kevättalvella.
Tarvantovaara
•	Tarvantovaaran erämaa-alueen (670 km2) ja sen vieressä sijaitsevan Lätäsenon-Hietajoen soidensuojelualueen monipuolinen linnusto houkuttelevat rauhaa ja hiljaisuutta etsiviä kokeneita eräretkeilijöitä.
•	Alueella sijaitsevan tunturijärven rannalta tunnettu luontokirjailija Yrjö Kokko teki ensimmäiset omat laulujoutsenen pesintähavaintonsa. Tarvantovaaran erämaa-alueelta sai siis aiheensa Kokon kirja Laulujoutsen, jonka ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1950. Kirjan ansiosta joutsenet rauhoitettiin metsästykseltä ja nykyisin joutsenet pesivät runsaslukuisina myös Tarvantovaaran erämaa-alueella.
•	Tarvantovaaran erämaa-alue sijaitsee Leppäjärven kylän länsipuolella ja Kaaresuvannon kylän pohjoispuolella. Pohjoisessa alue rajoittuu Suomen ja Norjan väliseen rajaan. Erämaan eteläpuolella kulkee mäntymetsän pohjoisraja ja lähellä Norjan rajaa kohoaa tunturiylänkö, jonka korkeimmat laet ovat yli 600 metriä meren pinnan yläpuolella. Alueen metsät ovat pääosin tunturikoivikkoa. Tarvantovaaran erämaa-alueesta noin kolmasosa on soita, joissa on runsaasti palsoja eli jäätä sisältäviä turvekumpuja.
•	Alueen tunturiylängöltä, järvistä ja suurilta soilta saavat alkunsa monet Muonionjokeen laskevat joet, suurimpina Tarvantojoki ja Harrijoki. Palojoki (60 km) ja Tarvantojoki (30 km) sopivat retkimelontaan (ei omakohtaisia kokemuksia).
•	Kultima-Leppäjärvi-reitti on noin 25 km pitkä vanha postipolku. Kaaresuvanto-Syväjärvi-reitti 20 km. Palojärvi-Salvasjärvi-reitti 20 km. 
•	Ei huollettuja latuja, mutta hiihtää voi moottorikelkkauria pitkin. Moottorikelkkauria kulkee Palojärven kylästä Salvasjärveen ja Kaaresuvannosta Syväjärvelle. Myös Kultima-Leppäjärvi-reittiä käytetään talvisin kulku-urana.
•	Sálvvošjávri / Salvasjärven autiotupa ja Čiekŋalisjávri / Syväjärven autiotupa 
Tsarmitunturi
•	Tsarmitunturin erämaa-alue on suhteellisen pieni (153 km2), mutta maisemallisesti poikkeuksellinen tunturierämaa Inarin kunnassa Venäjän rajan tuntumassa. Erämaa-alue sijoittuu Ivalosta Nellimiin ja Raja-Jooseppiin vievien teiden ja Venäjän rajan väliin. Erämaan sydämen muodostavat Tsarmitunturin ylänkö ja Akalauttapää, joita erottaa toisistaan syvä Pahakurun rotko.
•	Tunturialuetta reunustavat luppoiset kuusikot ja pohjoispuolella vanhat aihkimänniköt. Rinteet tihkuvat viileää kosteutta, ja pienten kaltioiden vedet muodostavat puroja, jotka viimein laskevat Luttojokeen tai Paatsjokeen.
•	Alueella ei ole retkeilyrakenteita, mutta kokenut retkeilijä viihtyy Tsarmilla upeiden maisemien ansiosta helposti useita päiviä. Tsarmin kauniista maisemista löytyvät kaikki Lapin luonnon piirteet, joita kulkija etsii. Erämaa-alueen rajalle johtavat mm. Kontosjärven ja Nangujärven metsäautotiet, joten alue on helposti saavutettavissa sulan maan aikaan.
•	Tsarmin kaira on suosittu myös metsästäjien keskuudessa. Kohtalainen maalintukanta ja mahdollisuus törmätä karhuun saa monet kulkemaan samoja reittejä vuodesta toiseen.
•	Kaksi autiotupaa: Artan kämppä.ja pieni Ahvenlammen metsästyskämppä, joka on metsästysaikaan usein metsästyseuran käytössä.

Tuntsa
•	Tuntsan erämaa (212 km²) on vain osa laajempaa erämaista Tuntsan aluetta.  UKK-reittiä, varsin selkeä polku.  Sanottu yhdeksi Euroopan hienoimmaksi retkeilyalueeksi eikä suotta! 
•	Hienot maisemat, korkeita paikkoja suhteessa ympäristöönsä, mm. Värriötunturi kuusine lakineen, joista osa Värriön luonnonpuiston puolella (550m). Ihanat kuuset ja kuusikot! Jonkin verran vielä näkyvissä 1960-luvulta laajan metsäpalon jälkiä.
•	Kaksi huollettua autiotupaa, Härkätunturi ja Murhahaara. Lisäksi erämaa-alueen ulkopuolella Naruska-Tulppio-reitillä muutama huollettu kota/keittokatos sekä Sorsatunturin varaustupa saunoineen. Vanhat tulipaikat ja pitkokset rapistuvat ja poluilla on paikoin kosteaa rinnesuota.
•	Tietä Naruskajärveltä pohjoiseen ei aurata talvella. Se on kunnoltaan vaihteleva ja altis kelirikolle ja voi olla myös alkukesään saakka suljettu.
•	Erämaa-alueen ulkopuolella, Tuntsan alueella UKK-reitin varrella nähtävyyksinä mm. tunturit Sorsatunturi, Takkaselkä ja Kuskoiva sekä Pirunkirkko ja Nuoluskuru. 
•	Palvelut lähialueella: Tuntsan Pubi ja Tulppion Majat.
Vätsäri
•	Vätsärin erämaan (1573 km2) hiljaisuus ja luonnontilaisuus mykistää. Siellä jos missään voi kokea todellisen erämaan. Vätsäriin kuuluvat Inarijärven itäosat karuine rantoineen ja lukemattomine saarineen sekä Norjan ja Venäjän rajojen väliin jäävä vesistöjen rikkoma laaja metsäalue. Vätsärin erämaa-alue on osa suomalais-norjalais-venäläistä suojelualuekokonaisuutta, Pasvik-Inari Trilateral Parkia. 
•	Vätsärin syrjäinen sijainti Sevettijärven kolttakylästä etelään, Ison Inarin takana, Norjan ja Venäjän rajoja vasten ja tiettömien taipaleiden takana varmistaa, ettei erämaan rauha ainakaan massaturismin takia tule koskaan häiriintymään.
•	Vätsäri on luonnoltaan karu ja kivinen mäntymetsien, soiden ja vesien mosaiikki. Erämaan koillisosa, varsinainen Vätsärin ylänkö, kohoaa puuttomaksi tunturiselänteeksi. Alueen tunturikoivikot tuhoutuivat 1960-luvulla tunturimittarin toukkien syötyä puut lehdettömiksi, mikä lisäsi alueen karuutta entisestään. Retkeilijän kannalta erämaa on vaativa vaikeakulkuisuutensa vuoksi. Sen louhikkoihin ja lampien labyrintteihin ei kokemattoman kulkijan kannata lähteä. Pääasiassa retkeilijät liikkuvat Inarijärvellä, joka on suosittu kalastusalue. Luonnontilaisia kala-apajia löytyy kuitenkin myös Vätsärin erämaajärvistä. Alueen läpi kulkee kaksi moottorikelkkailu-uraa Sevettijärvelle, toinen Ivalosta ja toinen Nellimistä. Kävellen luonnolliset reitit erämaahan tulevat pohjoisesta Jankkilan ja etelästä Kessin kautta.
•	Vätsärin erämaassa on luontaiselinkeinoihin perustuva asutus jatkunut ikimuistoisista ajoista aina näihin päiviin saakka. Inarijärven vuonojen perukoissa on joitakin erämaataloja, joissa elämänmuoto ja elinkeinot ovat säilyneet lähes muuttumattomina.
•	Vätsärin alueeseen tutustuminen on helpointa aloittaa kulkemalla Piilolan polku 35km, joka jatkuu merkittynä polkuna Norjan puolella sijaitsevaan Ylä-Paatsjoen kansallispuistoon. Vätsärin eteläisen alueen autiotuvat ovat Piilolan polun varrella (Piilola AT, Piilolaporten AT, Ellenkoia AT)
•	Pohjoisesta voi aluelle lähteä vaikka Sevettijärveltä tai Kirakkajärveltä Sanilan porotilalta, joka tarjoaa myös majoitusta.

Huomautuksia
Tilanteet vaihtelevat:
•	Teiden kunto, auraustilanteet
•	Tupien huolto ja polttopuutilanne
•	Muut ajankohtaiset asiat
Tarkista siis tarvittaessa tilanne luontoon.fi -sivustolta ja/tai alueen vastavasta luontokeskuksesta ennen retkeäsi.