Author: Risto Hirvonen
Last saved by: Kekäläinen Päivi.M

Samalla lähtöviivalla

On sanottu, että koronaviruksen jälkeen maailma ei ole enää entisensä. Olemme jossakin toisenlaisessa ajassa, jota emme tiedä.
Jos ja kun näin on, se koskee myös urheiluelämää. Voimme kuvitella myös niin, että urheilussa jouduttaisiin palaamaan takaisin lähtöviivalle – siihen mistä on joskus lähdetty? Eli siihen aikaan, kun alettiin varsinaisesti urheilemaan ja perustamaan urheiluseuroja Suomessakin. Se tapahtui viime vuosisadan alussa, jolloin myös kansainvälinen urheiluliike oli ottanut oman roolinsa. 
Tässä siis ollaan – tai olimme ennen koronaa vielä muutama viiikko sitten. Sen jälkeen urheilunkin maailma on mullistunut. 
Nyt ei ole kuitenkaan tärkeintä pohtia, miten urheilu tulee aikanansa uudelleen normalisoitumaan. Nyt on tärkeintä viheliäisen viruksen kuriinsaaminen. 
Kuitenkin eteenpäin on jollakin tavoin ajateltava. Jo nyt on ollut nähtävissä, että urheilutoiminnan pysähtyminen koettelee suurimmin niitä urheiluseuroja, joiden toiminta on ponnistanut  taloudelliselta pohjalta. Pääsylipputulot ovat tyystin pysähtyneet, kun ottelusarjat eivät pyöri, eivätkä muutkaan yleisötilaisuudet toimi.
Samassa tilanteessa ovat myös seurojen urheilijat ja työntekijät, kun on jouduttu yt-neuvotteluihin ja lomautuksiin. Vararikoiltakaan tuskin kokonaan vältytään. Ja kaiken kaikkiaan kyse on koko suomalaisen liikuntaelämän edellytysten jatkumisesta.
Pienemmät urheiluseurat pärjäävät paremmin, kun ne ovat sopeutuneet jo tähänkin saakka vähempiin toimintakustannuksiin ja pitäneet talkoohenkeä yllä. Mutta ei niilläkään ole helppoa – miten toiminta voi pyöriä jos seura ei voi näissä poikkeusoloissa normaalisti kokoontua ja toimia?
Vastauksia näihin moninaisiin kysymyksiin ei ole tällä hetkellä. Ehkä kuitenkin ainakin yksi: urheilijat niin kuin me tavalliset kansalaisetkin voimme pitää kuntoamme ja toimintaamme yllä omatoimisesti. Siihen antaa hyvät edellytykset suomalainen luonto maastoineen, lenkkipolkuineen ja järvineen. Ja nyt juuri tällä hetkellä lenkkikavereiksi ilmoittautuvat  kevään kirkkaus ja vihreys!
Itse urheilun kentille me puolestamme tarvitsemme ennen muuta yhteistä solidaarisuutta ja toistemme ymmärtämistä. Se jo vähän helpottaa eteenpäin.
Olemme nyt kaikki samalla lähtöviivalla.

RISTO HIRVONEN