Leikkiolympialaiset

Asioilla voi aina vähän leikitellä – niin kuin esimerkiksi sillä, että Suomi on hakemassa olympiakisoja ja saa ne järjestettäväkseen.
Kirjoitin tästä jutun Savon Sanomien Lukijan Sanomiin ja toin siinä ajatuksia, että poissuljettukaan tällainen mahdollisuus ei olisi, jos Suomi saa kumppanikseen Pohjolan muut kansakunnat Ruotsi, Norja, Tanska ja Islanti.
Tämä ajatus syntyi ihan päähänpistona, leikinlaskuna, ja se minua huvittikin, kun Savon Sanomien urheilutoimituksen esimies oli ottanut sen ihan todesta... Omalla kommenttipalstallaan hän kautta rantain kumosi vaihtoehdot, jotka voisivat johtaa Suomen olympiaisännyyteen jossakin lähitulevaisuudessa.
Sitä mieltähän oikeastaan minäkin olin, kun Suomi pienenä maana  ei voi enää saada omia olympialaisia – niin eletään jo erilaisessa maailmassa kuin vuoden 1952 Helsingin olympialaisten ajassa.
Mutta, mutta: entäpä jos kisoja hakisivat yhdessä kaikki Skandinavian maat Ruotsi, Norja, Tanska, Islanti ja Suomi.
Siinä oli se päähänpistoni, ja jos sitä vähän enemmänkin pöyhisi, niin eipä tiedä vaikka tällaiset Pohjolan kansojen omat kisat joskus tulevatkin toteen käymään.
Jos viisi Euroopan pohjoisinta maata saisi kisat järjestettäväkseen esimerkiksi 2030-luvulla, niin mitä siitä seuraisi? Sehän avaisi uuden lehden olympialaisten historiaan maapallon yhden osan yhteisesti järjestettävänä tapahtumana.
Toinen merkittävä seikka olisi se, että palattaisiin  olympialaisten alkulähteille, kun pääosassa olisi itse urheilu eikä korostetusti urheilupyhätöt. Tänä päivänä niiden eteen tehdään kaikkia voitava maksoi mitä maksoi – ja kyllähän maksaakin.
Toistan tässä niin kuin Lukijain Sanomienkin palstoilla tein: tämä ideapläjäys olkoon Suomen olympiakomitean vapaassa käytössä!
Sitä on kuitenkin samalla arvuuteltava, että jos Pohjolan olympialaiset todellakin järjestettäisiin vaikkapa Suomen viettäessä 200-juhlavuottaan, siis sadan vuoden päässä, niin kilpailisivatko tekoälyiset robotit omisa sarjoissaan, vai yhdessä meidän alkuperäisten ihmissielujen  kanssa.

RISTO HIRVONEN