Jalkapallon taikaa...

Jalkapallo, jonka Euroopan mestaruudesta käydään tällä hetkellä kovaa kamppailua, on loppujen lopuksi yksinkertainen peli. Siinä kaksi joukkuetta kohtaa toisensa saadakseen pallon maaliin.
   Mutta on siinä jalkapalloilussa muutakin, kun se on suosituimpia lajeja koko maailmassa. Ja pallon perässä juoksevat kaiken ikäiset, nyt myös naiset ja tytötkin kaikella innolla.
   Mutta mitä sanottavaa on vielä tuosta jalkapallon taianomaisuudesta...Muistan kun me kylän pojat keräännyttiin maalaistalon pihamurmelle tai sen juuri leikatulle heinäniitylle pelaamaan tuota houkuttavaa peliä. Ilta kului mukavasti. Erityisesti muistan, kun erään kerran paikalle ilmestyi kaupunkiseurasta oikea jalkapallovalmentaja meitä neuvomaan. Hänen neuvoillaan opettelimme sisä- ja ulkosyrjäpotkuja ja pallon”kuolettamisia”. 
   Se oli sitä aikaa, kun pallot olivat vielä vahvaa nahkaa ja niiden sisuskumiin pumpattiin ilmaa.  Pallossa oli siten kaksi kerrosta. Sen voi sanoa, että jos nurmi oli  märkä, niin pallo oli entistäkin raskaampi. Mutta niin vain pelattiin...
   Olisiko tuossa jalkapallon taianomaisuudessa palattava johonkin siihen aikaan, kun ihminen tunsi tarvetta leikkimiseen toistensa kanssa. Tähän pallo on verraton väline.
Ihminen on ollutkin leikkivä olento historiallisista ensiaskeleistaan lähtien, ja on sitä vieläkin. Tai pitääkin olla, muutoin hauskuus ja mielikuvitus  olisivat  meistä poissa. Ja mitä olisi jäljellä? Ei mitään.
   Suomen joukkueen, Huuhkajien, lento jäi alkulohkoon näissä Suomen ensimmäisissä EM-kisoissa. Se oli kuitenkin askel eteenpäin, jopa historiallinen.
   Olemme oman kehityksemme tiellä – pienenä kansakuntana isoisten joukossa isossa lajissa.  Enempään emme vielä pystyneet, mutta olkoon se lähtökohtana huomiseen.

RISTO HIRVONEN